Jeg kan huske, da jeg var virkelig lille.
For lille til at se op over kanten på et bord.
Der var en glaskugle med et snelandskab.
Og jeg kan huske pingvinen, som boede inde i kuglen.
Han var helt alene derinde, og jeg var bekymret for ham.
Bare rolig, stump. Han har et godt liv.
Han lever i en perfekt verden.
Se lige der, Susie Q.
12 år senere
Jeg kan huske, at jeg fik et fotografiapparat i fødselsdagsgave.
Jeg elskede den måde, et fotografi fangede et øjeblik på -
- før det var væk.
Det ville jeg være, når jeg blev stor.
Naturfotograf.
Jeg forestillede mig, hvordan jeg kom til at følge vilde elefanter -
- og næsehorn. Indtil videre måtte jeg nøjes med Grace Tarking.
Det er underligt, hvad man husker.
Jeg kan huske, at vi var ude ved det bundløse hul ved Connors-gården.
Det var fascinerende, hvordan jorden bare kunne sluge ting.
Og jeg kan huske pigen, som boede der. Ruth Connors.
Børnene i skolen sagde, at hun var underlig.
Men nu vidste jeg, at hun så ting, andre ikke så.
Vi sparker på tre. Klar? En...
...to, tre!
Og jeg kan huske det værste, der skete for os som familie.
Hjælp! Hjælp mig!
Mor?
Hvor er du?!
Åh nej! Far?
Den dag, min lillebror holdt op med at trække vejret.
- Hvad er der sket? - Han har slugt en kvist!
Pas på!
Er du sindssyg?!
Undskyld!
Buckley...
Har du det bedre? Min lille skat.
Og jeg kan huske lyset i mine forældres øjne. Lettelsen.
Det var min skyld...
Vi var ikke dem, som ulykken ramte uden grund.
Buddhisterne siger, at hvis man redder nogen...
Bedstemor Lynn sagde, at jeg ville få et langt og lykkeligt liv -
- fordi jeg havde reddet min bror.
Som sædvanlig tog bedstemor Lynn fejl.
Jeg hedder Salmon, ligesom en laks.
Susie til fornavn...
Jeg var 14, da jeg blev myrdet -
- den 6. december 1973.
Og nu kommer Crystal i en lillebitte nederdel.
Det var, før billeder af forsvundne børn sad på mælkekartonerne -
- eller blev den største historie i nyhederne.
Det var dengang, folk troede, at den slags ikke skete.
Uanset størrelsen vil den kærtegne dine pigekurver alle de rigtige steder.
Hvis du har det, så vis det dog frem.
- Rolig, Buckley! - Far, se!
Der er det!
Hvem er han? Er han lige så vild med dig, som du er med ham?
Bedste, han går i 3. g!
- Han aner ikke, hvem jeg er! - Han er lækker.
Bedste, vil du ikke godt bare holde op?
Nu er du i sikkerhed. Han er gået ind i pladebutikken.
Jeg var ikke i sikkerhed. En mand fra kvarteret holdt øje med mig.
Hvis jeg ikke havde været så optaget, havde jeg anet uråd -
- for den slags giver mig myrekryb.
Men jeg var for optaget af, hvor lange Ray Singhs øjenvipper var.
Jeg havde talt dem på skolebiblioteket -
- mens han læste om Abelard og Héloise -
- verdens ulykkeligste kærlighedshistorie.
Har du kysset ham?
Hvorfor ikke? I er vilde med hinanden. Hvad venter du på?
Jeg er bare bange for, jeg ikke duer til det.
Mit første kys var med en voksen mand.
- Du sladrer ikke, vel? - Nej, selvfølgelig ikke.
- Hvordan var det? - Kysset?
Det var vidunderligt. Smukt. Himmelsk.
Der gik lang tid, før det gik op for mig, at sådan et kys -
- oplever man kun én gang.
Suze...
Du skal bare more dig.
Det var for resten ikke hr. O'Dwyer. Han ser nu godt nok lidt lumsk ud.
Hr. O'Dwyer har aldrig gjort nogen fortræd.
Hr. O'Dwyers egen datter døde halvandet år efter mig.
Hun havde leukæmi.
Men jeg så hende aldrig i min himmel.
- Se på mig! - Øjeblik, skat. Vent lidt.
Min morder boede i kvarteret.
Tusind tak.
Jeg fotograferede ham, mens han fortalte mine forældre om blomster.
- Mor! - Kom forbi og få en kop kaffe.
Jeg ville fotografere buskene, da han kom i vejen.
Pludselig trådte han frem og ødelagde billedet.
Han ødelagde mange ting.
- Hvad har du fotograferet? - Det hele.
Se på mig!
Mor!
Smil!
Se!
Jeg er her!
Se på mig! Mor!
Far, jeg er her! Se!
Så er det nu.
- Clarissa synes, du er lækker. - Hvem er Clarissa?
Hende dér... Lyst hår, megablå øjenskygge.
- Hendes far ejer Surf 'n' Turf. - Hende den høje?
Hun er ikke høj. Hun går med plateausko.
- Hun ved ikke, du er revisor. - Det trækker åbenbart ned.
Eller at du er skabsmodelbygger.
Vidste mor det, før I blev gift?
Det med din besættelse.
Suzie, hobbyer er sunde. Man lærer noget af dem.
Hvad for eksempel?
Man gør tingene færdige. Man bliver ved, til den er der.
Hvis den ikke er der, starter man forfra og bliver ved, til det lykkes.
Det er sådan, man gør. Det er helt normalt.
Bedstefar lærte mig det, og nu lærer jeg dig det. Vi skaber noget sammen.
- Noget ganske særligt. - Det ved jeg godt.
Du er min førstestyrmand, Susie Q.
En dag bliver alt det her dit.
Jack! Susie! Mad!
Vent! Klar?
Hold hende i ro.
Okay, skibskammerat. Søsæt hende.
Det kalder jeg en skønhed.
Kom så.
Det var dog utroligt. Hvordan er det, her ser ud?
- Du rydder op i aften. - Ja, ja.
Mor, vi skal have de her fremkaldt.
Susie, har du brugt alle filmene? Er du klar over, hvor dyrt det bliver?
Nej. Ikke tale om. Det kan du godt glemme.
Tusind tak. Der røg min karriere i vasken.
- Hold nu op med at skabe dig. - Hvad?
- Hun har brugt alle filmrullerne. - Dem alle sammen?
- Hver og en. - Susie!
Det er forbudt at være kreativ her i familien.
Kan vi ikke betale for en rulle om måneden?
Én rulle om måneden?
Når jeg ser mine billeder, er jeg midaldrende.
Vi har hendes 24 ruller, ikke?
Det koster 2,99 dollars at fremkalde en, så det bliver 71,76.
- Jeg synes ikke, vi er urimelige. - Skat.
- Er vi? - Det er derfor, jeg elsker dig.
Helt ærligt! Gider I godt holde op med det under morgenmaden?
Ja, ja.
Spis så.
En cementblander har ingen sirene, din nar.
Lad være med at kalde din bror en nar.
Nej, nej. Cementen bliver i skålen.
Det er ikke cement. Det er havregryn!
- Skole. Kom så. - Hej, far.
Susie.
- Hvad er det? - Det er din nye hue, skat.
- Jeg troede ikke, du strikkede mere. - Nej, nej.
Skal jeg også lave en til dig?
Har du dine vanter? På med dem, unge dame.
Susie! Susie, tag hue på! Det er koldt.
Holiday, kom ind! Kom så her!
- Supertjekket, Suze! - Hold kæft.
Nej, den klæder dig virkelig.
Det er ren ydmygelse.
- Kigger hun? - Måske.
Kom så. Vi er sent på den.
I næste uge afleverer I opgaven!
"Othello". Det lyder som noget, man spiser.
Hvor så han dog tåbelig ud med sort sminke.
- Hvem? - Ham med to fornavne.
- Laurence Oliver. - Sådan en taber!
- Helt klart. - Clarissa.
- Kom så. - Jeg snakker med Susie.
Og jeg har ventet i flere timer. Jeg vil ud af det her hul.
Hyggeligt at se dig, Brian.
Kommer du med eller hvad?
Jo, jo. Vi ses, Susie.
Susie.
- Hej, Ray. - Hvad synes du om moren?
- Hvem? - Othello.
Jeg... Den var vildt god!
Den var helt fantastisk!
Jeg elsker det stykke.
Det er en ting til, vi har til fælles.
Hvad har vi mere til fælles?
Ved du ikke det?
Pis!
- Bare lad mig. - Jeg har den.
Dumme bøger. Jeg læser dem ikke engang. Eller jo...
Susie? Hvad skal du på lørdag?
Kommer du virkelig fra England?
Ja.
Du er smuk, Susie Salmon.
Den er jo pervers!
Hører du efter? Anatomimodellen har ingen bryster.
Vi blev da også bedt om at give den et ansigt.
Dine anatomiske udskejelser har gjort Ellis-drengen helt elektrisk.
- Han huggede min tegning. - Ja!
Og nu hænger der billeder af nøgne kvinder overalt!
Kom så videre, folkens.
- Må jeg få min tegning tilbage? - Ikke tale om.
Hørte du, hvad jeg sagde, Singh? Af sted!
Mød mig i storcenteret klokken ti på lørdag.
- Hvor i storcenteret? - Lysthuset.
- Hallo? - Far!
Nej, nej! Du kvæler mig. Jeg må have luft!
- Hvordan har du haft det? - Godt. Buckley, vask hænder.
- Har du Susie med? - Nej.
Hun er sent på den.
- Lindsey Lou, hvor er din søster? - Hvad?
- Din søster. - Hun skulle i filmklub.
Hvad skal vi have at spise?
Pokkers!
Jeg håber, det var dine lektier.
- Du er da hende Salmon-pigen, ikke? - Jo.
Kan du huske mig? Jeg bor lige nede ad vejen i det grønne hus.
- Hr. Harvey. - Hej.
Hvordan går det? Hvordan har dine forældre det?
- De har det fint. - Godt.
Du må hilse dem fra mig. Det er virkelig heldigt, at jeg møder dig.
Jeg har nemlig bygget noget, som jeg godt vil vise til nogen. Har du tid?
Jeg er faktisk nødt til at komme hjem.
Fint nok.
Jeg har bare knoklet sådan med den. Jeg ville bare gerne vise den frem.
Men pyt. Jeg viser den til de andre børn. De bliver ellevilde.
- Er det rigtigt? - Ja. Den er virkelig fin.
Kom nu. Det tager kun et øjeblik.
Du er nok allerede for sent på den.
- Jeg kan ikke se noget. - Kan du ikke?
Du er nødt til at se bedre efter, Susie.
Hvad er det?
- Jeg har vasket hænder. - Sådan.
Du har ikke tørret dem.
- Tak, mor. - Der mangler en gaffel.
Ikke bønner!
- Kun en. - En bønne?
Ret fin, ikke?
- Svinekotelet? - Ja. Tak.
- Den er varm! - Se, hvordan din søster spiser.
- Hun er større end mig! - Værsgo.
Har du den?
Jeg har bygget den til børnene i kvarteret. De kan jo bruge den -
- som klubhus. Jeg ved ikke...
Vil du være den første, der prøver den?
- Mener De det? - Ja, endelig.
Det bliver sjovt. Bare gå ned.
- Majsen er blandet med bønnerne. - Hvis du spiser op, kan vi se tv.
- Nej. - Jeg gør en tallerken klar til hende.
Sådan.
Nej, hvor er den sej.
Hun kan ikke lide bønner...
Så giv hende flere. Jeg tvinger dem i hende.
- Hvorfor får hun ikke bønner? - Fint nok.
- De er virkelig lækre. - Se her.
Sådan. Skipper Skræk spiser ikke kun spinat. Der er også bønner i dåsen.
Bare slå dig ned.
- Den er virkelig fed, hr. Harvey. - Ja.
Jeg tænkte, at I ville have jeres eget sted -
- hvor I kunne hygge jer.
Sid ned. Kom nu.
Sidder du godt? Kan du godt lide den?
- Tror du stadig, hun er i centeret? - Ja, sammen med Clarissa.
Hun kunne da have ringet. En pige på 14 kan godt bruge en telefon.
Ja. Jeg skal nok tage fat i hende, når hun kommer hjem.
Jeg har alle de her små ting. Det er sådan nogle små tøjdyr -
- og spil, for jeg ved, I elsker at spille. Og stearinlys -
- og så de små englefigurer, som er så kønne.
Og figurerne siger små...
De er meget søde. Og nogle af de her små ting...
Sådan.
Det er fint med stearinlys og det hele, ikke?
Og der er én regel.
Voksne ingen adgang!
Det er en sød hue. Den kan jeg rigtig godt lide.
Vil du have noget at drikke, Susie?
- Jeg må altså hjem nu. - Nej. Vær høflig.
Du er nødt til at være høflig.
Vær høflig. Det er en anden regel.
Der er varmt herinde.
Jeg sveder. Sveder du?
Du må godt tage frakken af, hvis du vil.
Du er meget smuk, Susie.
Tak.
Har du en kæreste?
Har du ikke? Jeg vidste, at du ikke var som de andre piger.
Hr. Harvey?
Er her ikke rart? Det er fint, ikke?
Jo. Det er det. Det er meget fint.
- Jeg er nødt til at gå. - Jeg vil ikke have, at du går.
Jeg gør ikke noget, Susie.
Hvis du ser hende, vil du så ikke bede hende om at ringe?
- Hun er ikke hos familien Stead. - Hvor ligger mine nøgler?
- Hvor ligger de? - Det ved jeg ikke.
I skålen ved døren. Hvor skal du hen? Jack, vent.
- Vil du ikke godt vente på politiet? - Hør her. Bliv ved telefonen.
Nej, hvor får hun bare skældud.
Gå i seng igen, skat.
Det er min datter Susie. Hun er ikke kommet hjem. Har I set hende?
- Nej, jeg har ikke set nogen. - Har De set hende?
Beklager.
Se her. Det er min lille pige. Hun er ikke kommet hjem.
Har De set hende? Bare se på billedet.
Hvor længe er det, Susan har været væk? Fire timer?
Susie. Vi kalder hende Susie.
Ja, lidt over fire timer.
Er det første gang, hun er stukket af?
Hun er ikke stukket af. Hun er forsvundet.
Har De problemer hjemme?
Familiekrise?
Nej, der er ikke nogen problemer. Det er en glad...
Hun er en glad pige. Hun har aldrig før gjort det.
- Det forstår jeg godt. - Hun kommer altid hjem.
- Jeg skal bare vide, hvad der foregår. - Ingenting. Hun er forsvundet.
Hvis du ser hende, så ring. Jeg kommer tilbage lidt senere.
Far?
Undskyld. Jeg hedder Jack Salmon. Jeg bor lige om hjørnet.
Far!
Kan De give mig en liste med hendes venners navne, adresser -
- og en beskrivelse af hendes påklædning?
Ja. Jeg kan beskrive det nu, hvis De vil skrive det ned.
Hun havde en hjemmestrikket uldhue på.
Mor! Far!
Og den har...
... lange tynde kvaste.
Hun har også...
I dag havde hun ikke halstørklæde på.
Men hun havde lyserøde vanter på, og hun har -
- en beige lærredsskoletaske, som har...
Mor!
... små emblemer med rockstjerner på.
Hun har et eksemplar af "Othello" i tasken -
- og notesbøger, farvede blyanter, kuglepenne...
Nej!
Sæt afspærringstapen op.
Tak skæbne. Afspær resten af området, før hele kvarteret dukker op.
Opret en base på skolen.
Hvad er det?
Vi har fundet nogle beviser i majsmarken bag skolen.
Der var et hul i jorden og mange efterladenskaber, mest træstykker -
- og ødelagte kasser. Vi tror, det er resterne af en bygning.
Hvad med Susie?
Vi fandt hende ikke, fru Salmon.
Det er da godt, ikke? I fandt Susies hue -
- men ikke hende, så vi ved jo slet ikke, om hun var der, vel?
Det er da godt, ikke?
Vi fandt også blod.
En betydelig mængde blod.
Det gør mig forfærdelig ondt.
Vi skal nok komme gennem det. Jeg tager mig af dig.
Jeg tager mig af os alle sammen. Jeg skal nok gøre det godt igen.
Du kan ikke gøre det her godt igen.
Vi finder hende. Det lover jeg. Vi får hende hjem.
Hvis De ser noget usædvanligt, så ring endelig.
- Naturligvis. Vi hjælper gerne. - De kan få mit nummer.
Eller komme op på stationen. Tak for hjælpen.
- Hav en god dag. - I lige måde.
Er det en Wagoneer?
Hr. Harvey? Kriminalassistent Len Fenerman.
- Goddag. - Må vi stille Dem nogle spørgsmål?
- Naturligvis. Kom ind. - Tak.
Jeg ved godt, hvorfor De er her.
Når sådan noget sker, bebrejder man sig selv.
Det eneste, jeg kan tænke på, er -
- hvorfor jeg ikke så eller hørte noget.
For det er givet -
- at den unge pige har skreget.
- Ville De have? - Nej, ellers tak
Men prøv at tænke tilbage. Hun bar blå jakke og gule fløjlsbukser.
Tøj, der svarer til dette.
- Den blå frakke? - Den mørkere.
Og på det næste billede kan man se bukserne.
Nej, det siger mig ingenting.
- Men De var hjemme den dag. - Hvornår?
- I onsdags. - I onsdags...
I onsdags... Jeg var hjemme hele dagen.
Jeg løb nok nogle ærinder eller sådan noget...
...men jeg var vist hjemme det meste af dagen.
Fint.
Tak.
- Er De gift? - Det har jeg været, ja.
- Men De har børn. - Nej. Desværre ikke.
- Gør det noget, at jeg kigger? - Nej.
- Jeg bygger det hele selv. - Er det rigtigt?
Jeg drejer selv alle gelænderne og laver tagspånerne og møblerne...
Før byggede jeg skabe, men efterspørgslen er lille.
Jeg bruger nok for meget tid på det. Jeg er bare perfektionist.
Det kan ses. Det er utrolig flot.
Jeg kastede mig ud i noget nyt og opdagede, at jeg havde talent for det.
Hvad er det under trapperne?
Det er kælderen.
Far?
Hun er død, ikke?
Jeg gled bort.
Sådan føltes det.
Livet forlod mig.
Men jeg var ikke bange.
Så kom jeg i tanke om...
... at der var noget, jeg skulle have gjort.
Et sted, jeg skulle have været.
Ray?
Ray!
Ray, vent!
Ray!
"Hvis jeg havde blot en time til kærlighed.
"Hvis det var alt, der var skænket mig.
"En time til kærlighed på denne jord."
"Ville jeg give min kærlighed til dig.
"Moren."
- Er du moren? - Hvorfor?
Det her er vist dit.
Hvor har du det fra?
Jeg har fundet det.
Jeg skriver digte. Du er ret god.
Skal du ikke noget?
Du savner hende, ikke?
Jeg har aldrig før vidst, hvad død betød.
Jeg troede, det mente forsvundet. Frosset fast.
Det betyder væk. Hun er væk.
Hvad nu, hvis hun ikke er?
Hvad nu, hvis hun stadigvæk er her?
- Det må du altså ikke. - Hvad?
- Hvem er du? - Hun så dig... hende pigen.
- Min hånd strejfede vist hendes. - Mere skal der ikke til.
Nu bærer hun dig med sig resten af livet.
Du skal ikke se dig tilbage. Du skal bare fortsætte fremad.
Kom tilbage! Vent! Hvem er du?
Holly. Holly Golightly.
- Det lyder ikke som et rigtigt navn. - Det er det heller ikke.
Jeg har lånt det. Det må man godt heroppe.
Heroppe? Mener du i himlen?
- Du er sjov. - Hvorfor er det sjovt?
Det er ikke himlen. Du er der ikke endnu.
- Hvad er det så for et sted? - Det er ikke ét sted.
Og det er heller ikke det andet sted.
Det er lidt af hvert!
- Hvad er det? - Det er der, vi skal hen.
Holly sagde, at der var en vidtstrakt himmel -
- smukkere end noget, vi havde set.
Der var ingen majsmark. Ingen minder.
Ingen grav.
Men jeg så ikke mod horisonten endnu.
Jeg så stadig tilbage.
Du kan ikke vende tilbage.
Hvem er du?
Det er slut. Følg med mig.
Jeg kender dig ikke. Hvorfor er du her?
Du må give slip på Jorden.
Du er død, Susie. Du må af sted.
Jeg må hjem.
Far!
Min morder begyndte at føle sig tryg.
Han vidste, at folk ville videre.
De havde brug for at glemme.
Den tanke beroligede ham.
Ingen mistænkte ham.
Men der var én ting, min morder ikke forstod.
Han forstod ikke, hvor højt en far kan elske sit barn.
Far!
Alt er i orden.
Det skal nok gå.
Han ved, jeg er her. Min far ved, jeg er her.
Jeg var stadig hos ham.
Jeg var ikke faret vild...
... eller frosset fast eller forsvundet.
Jeg levede.
Jeg levede i min egen perfekte verden.
Far?
Jeg har set Susie.
Hun kom ind på mit værelse.
- Hun kyssede mig på kinden. - Kom her, skat.
- Jeg så hende også. - Far?
Jeg tror, hun lytter.
Til fremkaldelse En rulle om måneden!!!
- Hun har brugt alle filmrullerne. - Dem alle sammen?
Det er forbudt at være kreativ her i familien.
Kan vi ikke betale for en rulle om måneden?
Én rulle om måneden?
Jeg fik dem.
Se her. Nogle af dem er gode.
Fremkald dog dem alle sammen. Det med en om måneden er...
Det er virkelig vanvittigt. Det er vanvittigt.
- Hvorfor? - Hvorfor trækker vi det ud?
- Det gør vi ikke. Vi har lavet en aftale. - Der er ikke nogen aftale, Jack.
Len, jeg måtte lige ringe.
Susie er kvik. Hun ville aldrig følge med en fremmed.
Det må være en fra kvarteret.
Hvis det var mit, ville jeg altid lege med det.
Jeg har et navn... Eller flere, faktisk. Ronald Driver.
Har du en adresse?
Jeg har et til navn. Han er pedel. Michael Gitchell.
Der er noget helt galt med ham her. Gary Davis.
- Hvem? - Davis.
- Han arbejder for kloakvæsnet. - Jeg skal nok se på det, Jack.
Jeg har hans adresse. Kan jeg selv køre forbi?
- Har du set på Frank Peretti? - Hvem?
P-E-R-E-T-T-I. Han er dårlig betaler.
- Jeg er på sagen. - Jeg har fundet en til.
Du må stole på mig. Vi skal nok fange ham.
- Len! Jeg skulle lige til at ringe. - Jeg har hørt din besked.
Jeg har været på rigsarkivet hele dagen.
I leder efter de indlysende mistænkte. Tidligere straffede, børnelokkere...
Jeg forstår det godt, men jeg tror, at I griber det forkert an.
Herman Stolfuz, genboen. Han virker fuldstændig normal, men, Len...
- Han går med voksenbleer. - Herman er 80.
Jeg skyggede ham i supermarkedet. Hans vogn var fuld af dem.
- Han har prostataproblemer. - Vi må arbejde baglæns.
Se på familiebaggrunde, straffeattester, psykiske problemer...
Det ændrer ingenting.
Og skatten. Den viser meget om et menneske.
Vil du ikke godt bare holde op? Hold nu op!
Kan du ikke bare lade det ligge?!
Jeg ved godt, at der er gået 11 måneder.
Jeg ved godt, at du prøver at håndtere det på din egen måde -
- men hun kan ikke magte det. Hun har brug for hjælp, Jack.
Hun har brug for at blive hjulpet gennem det.
Bedste er her! Bedste! Bedste er her!
- Hvad laver min mor her? - Du har det skidt.
Len og jeg er bekymrede. Hun tilbød sin hjælp.
- Har du inviteret hende? - Skat!
- Hej, mor. - Pas på håret, skat.
- Hvor ser du ud? Får du mad? - Er dét det hele?
Pjat. Det er kun min sminke. Du ser stadig brandgodt ud.
Lindsey. Skal du ikke sige hej?
Ungen hader mig. Hvad vil du have, Jack?
- Jeg drikker ikke for tiden. - Det er dit problem i en nøddeskal.
Er vi stadig en familie?
Ja, selvfølgelig. Din mor er i krise, og din far er et vrag.
Hvad er du så?
Jeg er den, der bestemmer.
...gennem skoven på udkig efter fuzzwalker.
Så ser han tre. Han tager sin pistol og sigter.
Der var en kæmpestor røgsky! De var væk. Det var hans pistol.
Der var ikke flere kugler! Så løb han. Han løb og løb og løb.
Han løb ind i skoven, men så opdagede han...
Ja, ja! Rolig!
Du er da hende Salmon-pigen, ikke?
Ja, ja.
Bedste?
- Jeg ved, hvor Susie er. - Susie er i himlen, skat.
Lindsey siger, himlen ikke findes.
Fint nok. Så er hun død.
Du dør nok også snart.
- Hvorfor siger du det? - Fordi du er gammel.
35 er ingen alder. Du har sniffet for meget neglelak.
Og der sker ikke noget med mig. Ved du hvorfor?
Fordi jeg tager min medicin hver dag.
Bedste...
...hun er her. Susie.
Susie er i verden imellem.
Jeg var i den blå horisont mellem himmel og Jord.
Dagene var uforanderlige.
Og hver nat drømte jeg den samme drøm.
Lugten af fugtig jord.
Skriget, ingen hørte.
Lyden af mit hjerte, der bankede som en hammer mod klæde...
Og så hørte jeg dem kalde.
De dødes stemmer.
Jeg ville følge efter dem. Finde en vej ud.
Men jeg kom altid tilbage til den samme dør.
Og jeg var bange.
Jeg vidste, at hvis jeg gik derind -
- ville jeg aldrig komme ud.
Min morder kunne leve i ét øjeblik i lang tid.
Han kunne finde næring ved mindet gang på gang.
Han var dyret. Ansigtsløst.
Uendeligt.
Men så mærkede han den.
Tomheden, som vendte tilbage.
Og trangen voksede i ham igen.
Gå derind. Vi går en omvej.
Da det blev sommer, så han unge par snige sig ind i majsmarken.
Han begyndte at følge efter dem og betragte dem.
Kommer du i seng?
Ja. Lige om lidt.
- Buckley har tegnet den, ikke? - Jo.
Det er vores hus, det er politistationen, og det er dig.
- Er det mig? - Ja. Du er politichef.
- Jeg har taget ti kilo på. - Det må være uniformen.
Det er faren ved skrivebordsarbejde.
Jeg vil gerne anmelde en stjålen håndtaske.
Sid ned.
- Jeg skal leve med det. - Hvad med dit ægteskab?
Hvilket ægteskab? Jack sover i sit arbejdsværelse!
Du bliver nødt til at komme videre.
- Det gør jeg også. - Du må ikke give op. Du skal...
- Der var den. - Det er madsherry!
Du er nødt til at leve med det.
- Hvad?! Jeg lever da med det! - Nej!
Du går ikke ind på Susies værelse. Ingen må røre ved hendes ting!
I har et gravkammer midt i jeres hus!
Tror du virkelig, at smerten forsvinder, hvis du låser den inde?
Min mor rejste så langt væk, hun kunne.
Hun fik arbejde i en lille frugtplantage uden for Santa Rosa.
Det var hårdt arbejde, men hun var ligeglad.
Hvis nogen spurgte, sagde hun, at hun havde to børn.
Og Lindsey, som altid havde sagt, at hun ikke troede på kærlighed...
... fandt den alligevel.
Og der var det. Det øjeblik, jeg aldrig ville få.
Min lillesøster havde overhalet mig.
Hun var ved at blive stor.
Hvad er der galt? Jeg troede, du ville blive glad.
Jeg er også glad.
- Jeg er meget glad. - Hvorfor græder du så?
- Er det, fordi hun ikke ville kysse ham? - Nej.
Hun ville rigtig gerne kysse ham.
Altid betragtede jeg Ray.
Jeg var i luften omkring ham.
Jeg var i de kolde vintermorgener, han tilbragte med Ruth Connors -
- den underlige, verdensfjerne pige -
- som så let accepterede de dødes tilstedeværelse blandt de levende.
Og sommetider tænkte Ray på mig.
Men han begyndte at spekulere på -
- om det måske var på tide at gemme mindet væk.
Måske var det på tide at slippe mig.
- Hvad var det? - Undskyld.
Lindsey, kast nu!
Min morder havde knivskarpe sanser.
Han vidste, at min søster var mistænksom over for manden -
- som boede alene i det grønne hus.
Hun var fast besluttet på at presse ham...
... og han hadede det.
Han mærkede så småt en gammelkendt trang.
- Mor! - Vent lidt.
- Pas nu på, skat. - Mor!
De er smukke ikke?
Mor!
Far, se på mig!
Hr. Salmon. Dav.
Hvad er det?
Bare noget, jeg arbejder med.
- Går De på jagt? - Ænder.
- Det er et jagtskjul ikke? - Jep.
- Fungerer de virkelig? - Ja, ja.
Det handler om at være skjult. Kunsten at skjule sig.
Og tålmodighed. Det kræver stor tålmodighed.
Jeg kan sidde i timevis i mørket.
Jeg er friluftsmenneske. Det har jeg altid været.
Hr. Salmon.
Jeg vil bare...
Jeg har aldrig fået sagt, at det gør mig frygtelig ondt for Dem.
Far...
Lad mig. Nu skal jeg hjælpe dig.
- Ellers tak. Jeg kan godt. - Det er ikke noget at tale om.
Godt. Mange tak.
- Den er til Dem. - Det er da alt for meget.
Det var så lidt. Vidunderlig duft, ikke?
- Se på mig! - Pas på, skat.
Den dufter virkelig dejligt.
Smukt, ja.
De er virkelig dejlige.
Far, se på mig!
De må vist hellere gå hjem nu, hr. Salmon.
Gå hjem!
Det gør mig ondt.
Jeg kan ikke hjælpe Dem.
Hvad har du gjort ved hende?! Hvad har du gjort ved min datter?!
Sig det så! Hvor er hun?!
Nu må det stoppe, Jack. Du var på nippet til at blive anholdt!
Du er heldig, at George Harvey ikke sigtede dig.
- Heldig? - Din far slog hul i hans bagdør.
- Han skulle have skudt ham i hovedet. - Hørte du det, Jack?
Vil du lære dine børn at forfølge naboerne?
Han er ikke gal! Hvorfor hører du ikke på ham?
Fordi man skal bruge beviser. Man kan ikke bare anklage George Harvey -
- uden at have beviser.
Du er ynkelig. Indrøm det nu bare.
Du holdt op med at lede efter hende for længe siden.
Len har ret.
Han har ret. Nu må vi lægge det bag os.
Det har stået på for længe. Det må stoppe.
- Far... - Tingene går deres naturlige gang.
Len... tak for hjælpen. Du har været en fantastisk ven for mig.
Også for Abigail. Du har været en fantastisk ven for os begge to.
Mord ændrer alt.
Da jeg var i live, hadede jeg aldrig nogen.
Men nu var had det eneste, jeg havde.
Han skal dø.
Han skal ligge kold og død -
- uden blod i årerne!
Se mig.
Se, hvad han har gjort ved mig! Hvad er jeg blevet til?
Den døde pige? Den forsvundne pige?
Jeg er ingenting!
Jeg var dum.
- Hvor var jeg bare dum. - Du er ikke herre over det, Susie.
Han ejer dig ikke.
Du kan frigøre dig fra ham, men ikke sådan.
Hvad ved du om det? Du ved ikke noget.
Han tog mit liv!
Bare vent, Susie. Til sidst skal du nok komme til at forstå det.
Alle dør.
- Brian! - Længere! Kom nu.
Jeg kommer!
Far?
Far!
Jeg indså, hvad jeg havde gjort. Jeg prøvede at stoppe ham med viljen.
Jeg prøvede at få ham til at vende om med viljen.
Jeg ved, det er dig! Kom frem!
Kom frem og slås!
Hører du, dit dumme svin?!
Slip mig!
Dit perverse svin!
Brian, stop!
Du slår ham ihjel!
Brian, stop! Stop!
Skal du overfalde min pige?!
Far!
Brian, stop! Slip ham!
Brian, stop!
Så fat det dog! Du har slået ham ihjel!
- Han er død! - Løb!
I det øjeblik vidste jeg, at han aldrig ville give op.
Han ville aldrig regne mig blandt en af de døde.
Jeg var hans datter.
Og han var min far.
Og han havde elsket mig, så højt han kunne.
Jeg var nødt til at slippe ham.
Sophie Cichetti, Pennsylvania...
... 1960. Han havde boet til leje hos hende.
Jackie Meyer, Delaware, 1967.
Hun var lige fyldt 13.
Hendes lig blev fundet i en dræningsgrøft ved vejkanten.
Leah Fox, Delaware, 1969.
Hun var allerede død, da han smed hende i floden.
Lana Johnson, 1960 -
- Bucks County, Pennsylvania.
Hun blev lokket ind i et skur, han havde bygget af gamle døre.
Hun var den mindste. Hun var seks.
Flora Hernandez, Delaware, 1963.
Han ville bare røre ved hende. Men hun skreg.
Denise Lee Ang. Connecticut. 1971.
13... Hun ventede på sin far, mens han lukkede deres forretning -
- da hun forsvandt. Denise Lee Ang, som godt ville kaldes -
- Holly.
Susie Salmon, 14...
... Norristown, Pennsylvania.
1973.
Myrdet i et rum, han havde bygget under jorden.
Løb så.
Til højre!
- Er du okay? - Bare løb. Jeg klarer den.
Indhenter du os?
Far!
Hvor er far?
Mor...
- Hvad laver du her? - Det er underordnet. Hun er hjemme.
- Bliver du hjemme? - Ja, selvfølgelig gør hun det.
- Hvor er Buckley? - Til fodbold.
Jeg skal hente ham om en time.
- Min pige. - Jack.
Hvordan er det, du ser ud?
Hvad er der sket?
Det er et gerningssted. Afspær det.
Nej, nej... Du kommer for sent.
- Der er lukket. - Er der lukket?
Ja.
Jeg ville ellers gerne af med det her.
Beklager. Jeg fylder det op.
Fylder De det op? Nå ja. Jamen...
Jeg er ked af at være til ulejlighed, men...
- Vil du have en hånd? - Ja, det ville være fint.
Jeg kommer herud næsten hver dag.
Jeg kan godt lide lydene.
- Har du set Holly? - Har hun fortalt om det her sted?
Ja.
Så må du være klar.
Jeg hedder Flora Hernandez.
De andre kommer snart.
- Hvem er det? - Det ved jeg ikke.
- Men han giver mig myrekryb. - Myrekryb? Er du 12 år gammel?
Hvor er her smukt.
Selvfølgelig er her smukt.
Det er himlen!
Godt. Så er det nu.
Hvad venter du på? Du er fri!
Næsten.
Ikke helt.
Ray!
Ruth!
Hvad skete der?
Hvad er der galt?
Ruth?
Susie?
Du skrev engang et digt til mig.
Du kaldte dig Moren.
Tak for det. Jeg klarer resten.
Kys mig.
Du er smuk, Susie Salmon.
Det var det smukke skelet -
- som var vokset op omkring mit fravær.
Båndene, sommetider spinkle -
- sommetider utrolig omkostningsfulde -
- men ofte helt fantastiske -
- som blev knyttet, efter at jeg forsvandt.
Og jeg begyndte at se tingene på en måde -
- hvor jeg kunne favne verden -
- uden mig selv i den.
Det er sandt for dyden en kold aften.
Vil du have et lift?
Nej.
Vil du ikke?
Er du sikker? Det er ret koldt.
Bare sig, hvor du vil hen.
- Hvad siger du til det? - Hør her. Jeg er ikke interesseret.
Jeg er ikke ude på noget. Jeg vil bare være høflig.
Andet er det ikke. En ung dame er ikke i sikkerhed alene om aftenen...
Hørte du ikke, hvad jeg sagde? Skrid med dig!
Da min mor kom ind på mit værelse -
- indså jeg, at jeg i al den tid -
- havde ventet på hende.
Jeg havde ventet så utrolig længe.
Jeg var bange for, at hun ikke kom.
Jeg elsker dig, Susie.
Ingen opdager det, når vi forsvinder. Altså...
I det øjeblik, hvor vi virkelig vælger at forsvinde -
- mærker man højst en hvisken eller et pust af en hvisken -
- som bølger i vinden.
Jeg hedder Salmon, ligesom en laks.
Susie til fornavn.
Jeg var 14 år gammel, da jeg blev myrdet den 6. december -
- 1973.
Jeg var her et øjeblik...
... og så forsvandt jeg.
Jeg ønsker jer alle sammen et langt og lykkeligt liv.
Danish